Miten niin, mitä minä teen. Akselissa on jotain vikaa.
Hyvä luoja, tuo on se poliisi jonka sytytimme tuleen.
Yritä näyttää normaalilta.
- Käänny oikealle! - Minne? Ei tästä voi kääntyä oikealle.
Seuraava oikea!
Siinä hän on. Paul, tule vain sisälle.
Anteeksi. Törmäsin odottamattomiin ongelmiin. Jouduin käymään vielä kotona.
Sano jo muuta. Jotkin päivät ovat vain liian lyhyitä.
Luulen, että osa meistä joutuu lähtemään. Herra Zimburgerin sinä tunnetkin.
Tässä on herra Green, hän edustaa First National Maritime-pankkia.
- Tahdotko kahvia? - Meidän pitäisi kiiruhtaa, Hal.
- Minun täytyy mennä. - Istu alas Paul.
Kuten saatatte tietää, Yhdysvaltain hallitus omistaa saaren.
Osaa saaresta käytetään maalitauluna laivastolle.
- Sisäiset lähteet ovat kertoneet meille... - Siksikö te minua kutsutte?
Että hallitus aikoo luopua vuokrasopimuksestaan.
Tämä tekisi saaresta vapaata riistaa kiinteistömarkkinoilla.
Katsohan tuota.
Silmiä hivelevän kauniita rantoja.
Uskomattoman kauniin sataman ympärillä.
- Luulin, että kyseessä on yksi hotelli? - Aloittaisimme sillä.
Sillä saisimme jalan oven väliin. Sitten hallitsemme markkinoita.
- Kuten täällä? - Aivan. - Näytätte huolestuneelta.
Ei hän ole huolestunut. Meillä oli rankka yö.
Eikö niin, Paul? Emme saaneet nukuttua paljoakaan.
- Minun täytyy mennä. - Jätämme teidät sen pariin. Onko herra Kemp allekirjoittanut paperit jo?
- Tekee sitä parhaillaan. - Mitä minä oikeastaan allekirjoitan?
Se on vain salassapitosopimus, luottamuksen vahvistus.
Ihan vain siksi, että istumme kaikki samassa ammeessa.
Jos kikkareita alkaa kellua pinnassa, tiedät mitä tarkoitan.
Tule, Paul, mennään sinne.
Kas tässä.
Tämä on vain muodollisuus, Paul. Sopimus, ettet puhu kenellekään projektista.
- Miten pää jaksaa? - Epämiellyttävästi.
- Täytyy kiittää sinua vielä niistä takuista. - Se on kirjattu juttuun.
On hyvin todennäköistä, että se on käynyt muidenkin mielessä.
Tämä paikka on täynnä rahaa, Paul.
Uskomatonta rahaa. Lähes kaikki suuryritykset piilottavat rahansa mereen.
- Ei kiitos. - Ja se on meille hyvä uutinen, -
koska me olemme rannikko.
Yksikään Puerto Ricoon päätyvä dollari, -
- ei maksa senttiäkään veroa. - Ei yhtään? - Ei yhtään mitään.
Siihen sisältyy kemian yrityksiä, öljy-yrityksiä, kaivosyhtiöitä.
Tuolla vuorilla on 20 miljardin dollarin edestä kuparia, alle 40 km täältä.
12 miljardia dollaria.
Ja sitten on minun kaltaisia ihmisiä, jotka tietää miten ne saadaan pihalle.
Joten, säilyttääkseni sen asiayhteyteen, -
en kuvittele katkovani luita saadakseni tuhat taalaa.
Koska et ollut täällä, hyväksyin Zimburgerin reitin puolestasi.
Matkustamme sinne aamulla. Toivottavasti se sopii?
- Mitä tarvitset, Paul? - Puhuakseni tästä Zimburgerin jutusta, -
luuletko, että siitä olisi mahdollista saada ennakkoa?
Inhottaa kysyä, mutta Lotterman on kovin ailahteleva -
maksun suhteen, tiedäthän. Tarvitsen auton.
- Eikö sinulla ole autoa? - Ei mitään luotettavaa.
Sekä tarvitsen pian myös paikan missä asua.
Voimme auttaa siinä. Kun palaat, hommataan sinulle joku missä on kunnon näköala.
Carol, mitä meillä on tallissa?
Ei sitä.
Se on hyvä, kiitos.
Minulla on sinulle auto. Carol antaa sinulle avaimet matkalla ulos.
- Auttaako 500? - Kyllä, kiitos.
Paul. Mitä teet iltapäivällä?
- Ei mitään suunnitelmia. - Tekisitkö palveluksen? Aja rannalle ja hae Chenault.
- Tarvitsen hänet alakertaan kuudeksi. - Selvä.
Tämäkö? Vai.
- Tämä? - Mitä varten se on? Juhlia?
Se on karnevaalia varten. Sanoiko hän sinulle mitään siitä?
- Ei. - Sinun on tultava. Menemme veneelle.
- Hän ei kutsunut minua. - Noh, se ei ole hänen karnevaalit.
Tämä.
Pidän tuosta toisesta.
Kyllä.
- Rakastan tätä autoa. - Antoiko hän sen sinulle?
Antaisikin. Nopea.
- Lyödäänkö pieni veto? - Mistä?
Että sinä huudat ennen minua.
Huudan ennen sinua, missä asiassa?
- Kuinka kovaa tämä kulkee? - En tiedä.
Se on se veto.
Romutin jo yhden auton tänään.
Selvä, menen eteiseen istumaan ja odottamaan häntä.
- Mitä saan jos voitan? - Kerron sitten.
Tule, vien sinut takaisin.
- Mistä he saivat tämän? - En muista. Olen vältellyt Lottermania.
- Saat kiittää minua vapaudestasi. - Kiitos.
Tunnen olevani todella ahdistunut, yrittäessäni kasata kaikki ahdistukset yhteen nippuun.
- Olen kusessa ilman autoa. - Minulla on meille auto.
Se Chevy alakerrassa? Se kuuluu herra Sandersonille.
Mitä sitten? Minun täytyy mennä kirjoittamaan tämä ylös.
En tiedä mitä on meneillään. Hän on raivoissaan ja meiltä puuttuu 12 sivua.
Sinun on parasta tehdä se. Jos näen naamasi vielä täällä, hoidan sinut lukkojen taakse.
Mihin osaan rakennusta sinä hiippailet, Sala?
- Pimiöön. - Poliisit etsivät sinua. - Minua? - Sinua.
- Eikä se johdu vain naamastasi lehdessä. - Mikä päivä.
Mikä viikko. Minulle riittää.
- Menolippu Meksikoon. - Kuuntele, minulla on huomenna reissu. Sandersonin saarelle.
- Ei. - Voi Luoja. - Se tietää rahaa. Meinasin poiketa karnevaalissa.
- Tiedätkö ne karnevaalit Saint Thomasissa? - Tiedän.
Tulisit mukaani. Anna poliiseille pari päivää aikaa.
Niin, kivaa.
Omia. 12-tuumainen merivartion tykki, 30 kilometrin päässä.
- Eikö täällä asu ketään? - Ei ketään joka jäisi.
- Lazar! - Herra Zimburger.
Tämä on herra Lazar, meidän pahasti petetty arkkitehti.
- Päivää. - Terve. - Herra Monk, te varmaan tiedätte.
- Olen yhteistyökumppani, First Maritime pankista. - Hän on herra Kemp New York Timesista.
- Mikä nimesi taas olikaan? - Bob Sala.
Amerikan matkailukirjailijoiden yhdistyksestä.
Herra Kemp on valmistanut esitteemme.
- "Toivon että olisit täällä." - Olutta jääkaapista, hyvät herrat.
Kaikki on lähettyvillä.
Nämä tässä ovat päähotellit.
22 kerrosta. Niitä kutsutaan lahden vartijoiksi.
- Miksi ne ovat eri väriset? - Sininen on yleiseen käyttöön ja punainen sijoittajille.
Vuorihuvilat, meriasunnot.
Satama.
- Pysäköinti 2000 autolle. - Eihän täällä ole teitäkään.
Hemmetti, Lazar, unohdit tiet.
Ne rakennetaan.
Lähdetään syömään.
10,000 tarjoilijaa, piikaa, pikkoloa, vahtimestaria ja vastaanottovirkailijaa.
- Lisäksi huorat läskeille. - Vaikea uskoa, että he tekevät tämän.
Juttelin sille arkkitehtityypille.
Hän on menossa Saint Thomasiin, jos haluat kyydin.
- Milloin? - Mistä minä tiedän.
- Kun täällä on valmista. - Tiedätkö, mitä Oscar Wilde sanoi?
"He tietävät hinnan kaikelle arvottomalle."
- Kaksi rommia. - Luulin, että olet lopettanut.
Voitin lopulta tahdonvoimani.
Tule, mennään tänne.
Tervehdys, ystäväiseni. Rosie on laulaja.
Paul!
- Missä Hal on? - Veneellä.
Auta minua etsimään ystäväni.
- Mitä kuuluu? - Katso mihin astut.
- Kiitos. - Sillä lailla.
- Hei. - Katsohan sinua.
Ottakaa siitä shampanjaa.
Terve, kapu.
Veitkö Salan saarelle?
Sitä ei olisi pitänyt tehdä.
- Siksi meillä on salassapitosopimus. - Hän ei ollut kiinnostunut.
Hän on lehdistön edustaja.
En oikein tiedä mitä hän touhuaa siellä. Enkä todellakaan tiedä, mitä hän touhuaa täällä.
Ethän ala murjottamaan meille?
- Kunhan mietiskelen. - Mikä se kirja on?
Vanhan merimiehen tarina.
Sen kirjoitti vuonna 1797 narkki nimeltä Coleridge.
Hän oli 25-vuotias tuon kirjoittaessa.
Olen raahannut kirjoituskonetta mukanani kymmenen vuotta, -
- enkä ole kirjoittanut mitään. - Olet kirjoittanut joitain kirjoja.
Enhän. Niissä ei ole sielua.
En tiedä miten kirjoittaa, kuten minä.
- Paheksun sitä. - Täytyy sanoa, että hän hyvä tyyppi.
Pakko olla samaa mieltä. Se on reilua.
Kiitos teille, ehkä näemme vielä kaupungilla.
- Minne menet? - Hänen ystävä soittaa bändissä.
- Menemme kuuntelemaan. - Mekin haluamme tulla.
Muotoilisin tuon uudelleen. Emme halua tulla.
- Kyllähän. Me tytöt haluamme tanssia. - Tanssit huomenna.
Mitä järkeä on tulla karnevaaleihin, jos kaikki tekeminen on suunniteltua?
Haluan tanssia ja ellet sinä vie minua, menen heidän kanssa.
- Et pärjää hänelle, Hal. - Istu alas. Olet humalassa.
Entä sitten? Niin ovat kaikki muutkin. Tulkaa.
Mennään. Se voi olla hauskaa.
- Me lähdemme. Olemme väsyneitä. - Lähdettekö?
- Sinäkin? - En pysty enää tanssimaan.
Odottakaa. Haen vain Chenaultin.
- Haluatko rommin vai oluen? - Molemmat.
Kaksi rommia ja kaksi olutta.
Meidän pitää lähteä.
- Mitä? - Natalie on lähdössä.
- Tule. - En.
Chenault, nyt lähdetään.
- Chenault. - Lopeta!
Chenault, tule tänne! Kädet irti minusta runkkari!
Haluatteko vittuilla minulle? Tiedättekö kuka olen?
Senkin runkkarit! Tiedättekö, kuka olen?
Olet kuollut mies! Kädet irti minusta.
- Olet kuollut mies. - Unohda se.
- Soitamme taksin sinulle. - Haista vittu!
- Täytyy hakea tyttö. - Hänellä on hauskaa. Olemme kiinni.
Oletko kuuro? Sanoin, että olemme kiinni.
Ei onnistu, Paul. Ei onnistu.
Etsin kaikkialta. Menin poliisin luo.
- Niin? - Menimme sinne.
Ei mitään. Ketään ei ollut siellä.
Vain vanha nainen moppaamassa.
Hänestä oli enemmän apua, kuin poliiseista.
"Mitä voin tehdä, jos tyttöystäväsi pitää jostain muusta?" poliisi sanoi.
Hän on oikeassa siinä, Paul.
Hän ei ole tyttöystäväsi.
Ehkä hän meni takaisin veneelle.
- Mitä? - Kokeilitko veneeltä?
En. En usko, että hän pääsisi takaisin.
Onko hän kanssasi?
- Onko hän kanssasi? - Mitä, jos pitäisit huolen omista saamarin asioistasi?
Haluan avaimet. Chevyn.
Mokasit sen, Kemp.
Se on ihan ruosteessa.
Olen nähnyt parempia renkaita roikkuvan hinaajan sivulla.
Haluatko sen vai et?
Joo, haluamme sen.
Jokainen ilmaantuu perjantaishekkiään varten, eikö?
Ei shekkiä, ei Lottermania.
Joten kävin katsomassa hänen anteeksiantamattoman rumaa vaimoaan.
- Hän sanoi Lottermanin menneen Miamiin. - Minkä takia?
Et tiedä, minäkään en tiedä.
Mutta rikkurit ovat palanneet.
Morellin lähdön jälkeen, lehti meni huonommaksi.
- Tarvitsetteko prätkään mitään? - Tarvitsemme uuden satulan.
Ehkä saan teidät herrat kiinnostumaan jostain muusta.
- Kuten mistä, kuolemastako? - Kuten tehokkaimmasta lääkkeestä huumeiden historiassa.
Minulla ei ole lupa keskustella tai paljastaa.
Voin vain kertoa, että tämä kama on niin voimakasta, -
- että he antoivat sitä kommunisteille. - Kuka antoi?
- FBI. - Miksi FBI hankkisi kommunistit pilveen?
Siinä en voi auttaa teitä.
Otatte sitä kuten silmätippoja.
- Silmäänkö? - Niin ymmärsin.
Panee silmän näkemään asioita. Näet erilaisen todellisuuden.
- Mitä haluat siitä? - Heitän sen pyörän mukaan, jos teet palveluksen.
Palveluksenko?
- Haluan sinun tulevan kylppäriin kanssani. - Hän on miehesi.
- 50 dollariako? - Kyllä.
Hän halusi minun vilkaisevan hänen kulliaan. Kieltäydyin ehdottomasti.
- Miksi hän halusi sinun vilkaisevan sitä? - Sanoi siinä olevan jotakin vikaa.
- Se on herrasmiehen asia. - En vilkaise sitä!
- Hyvä on, anna huumeet takaisin. - Ei! Odota.
Minä vilkaisen sitä.
Katson sitä peilistä.
Onko se tippuria?
Raikuvat suosionosoitukset.
- Näetkö mitään? - En.
En minäkään.
Annetaan sille toiset viisi minuuttia.
Vaikeuksia saada rahat riittämään? Silloin tarvitset Lainaaja Miestä.
Kun ei ole rahaa yhtään niin meiltä saat käteistä.
Joten vippaa Lainaaja Mieheltä. Soita heti Lainaaja Miehelle.
Kauanko siitä on, kun otimme sitä?
En tiedä.
Jonkin aikaa.
Täyttä paskaako? Onko se paskaa?
Jessus. Kielesi on kuin syyttävä sormi.
- Luojan tähden, pidä se ulkona. - Mitä oikein höpötät?
- Kielesi kuuluu Saatanalle! - Oletko hullu?
Pidä se ulkona. Jos se palaa suuhusi, se tappaa sinut.
Meidän täytyy pistää se pesualtaaseen.
- Alat pelottamaan minua. Lopeta! Aloin pelkäämään! - Haista vittu. Niin minäkin.
Olet pilvessä, senkin hölmö! Juo vähän rommia.
Luulin menettäneeni otteeni siellä.
- Mitä otimme? - En tiedä.
Täytyy saada vähän lisää.
Tuo selittääkin sen.
- Selittääkö? - Selittää minkä?
Maailman.
Sekä meidät.
Ihmettelen, mitä ajattelet meidän erilaisista maailmoista.
Hän katsoi minua vinosti ja sanoi:
"Ihmiset ovat maan ainoat luontokappaleet, jotka uskovat Jumalaan.
Ja ainoa elävä olento, joka käyttäytyy kuin sitä ei olisi."
Kuuluuko maailma ainoastaan sinulle?
Ja kun hän sanoi se, minua vietiin taaksepäin.
Ei sen takia kuka puhui, -
vaan koska ymmärsin vihdoin yhteyden, -
mikä on lapsilla, jotka etsivät ruokaa -
ja pankkien ulko-ovien edessä olevilla messinkilaattojen välillä.
Täytyy mennä.
Tule sisään.
- Meidän täytyy mennä. - Anna minulle hetki.
Odotan sinua alakerrassa.
Mukavaa, että pääsit käymään.
- Käsittelin karnevaalia. - Minä kuulin jotain muuta.
Kuulin, että teit sivutyötä Sandersonille.
- Minä tein mitä? - Sivutyötä Sandersonille.
- Missä Segurra on? - Herra Segurra ei enää työskentele kanssamme.
- Minulla on sinulle tarina. - Olet ehkä huomannut, että minulla on kiire.
Tämä on todella tärkeää, koskien herra Segurraa ja herra Hal Sandersonia.
Minäpä kerron miten tärkeä se ei ole. Minulla on 21 työtä pelissä ja sanomalehti lähdössä alta.
Tulosta tämä ja myyt sen. Suunnittelu huijaus.
Kirjaimellisesti yksinäinen paratiisi. Tuhannet ihmiset lakaistaan mereen kuin roskat.
Olet outo, Kemp. Ei se tee sitä heille, se tekee sitä sinulle.
- Sitä kutsutaan journalismiksi. - Anna minun nauraa.
Pyysin sinua lopettamaan juomisen, et pystynyt pitämään edes huonetta siistinä.
Miksi luulet työskenteleväsi täällä? Koska sinä olet toimittajan kaikki viat.
Ja sinussa on tämän sanomalehden kaikki viat.
- Yksimielisesti samaa mieltä. - Voisitko olla hiljaa, Moburg?
Olet ihmisen sperman tuhlausta.
Toivottavasti kärsit pitkän ja säälimättömän tuskallisen kuoleman.
Nauti hänestä.
Tein sinulle teetä.
- Sinun pitäisi yrittää nukkua. - Varastin sinun sängyn.
Ei se mitään. Menen kirjoittamaan.
- Olen niin pahoillani. - Älä ole.
Teit minulle parhaan mahdollisen palveluksen.
Unelmia ei ole, Chenault.
Vain ahneuden kusilätäkkö, joka leviää ympäri maailmaa.
Haluan tehdä lupauksen sinulle, lukija.
Ja en tiedä pystynkö täyttämään sitä huomenna -
tai edes ylihuomenna. Mutta laitan tämän maailman kusipäät merkille.
En ole heidän sydänten kiinnostuksen kohde.
Minä yritän puhua lukijalleni.
Se on lupaukseni.
Ja sen ääni on tehty musteesta ja raivosta.
- Istu alas. Keitin sinulle kahvia. - Kiitos.
Yksi sinulle ja yksi minulle.
Voi veljet, en mielellään aloittaisi päivääni tällä.
- Mikä se on? - Oikeuden määräys. - Tarkoittaa sitä, että menemme käräjille.
Se tarkoittaa, että he voivat pidättää meidät, jos he niin tahtovat, -
ihan milloin vain. Meidän täytyy puhua asianajajalle.
- Meillä ei ole edes puhelinta. - Tiedän yhden vanhan espanjalaisen asianajajan.
Hän on minulle yhden velkaa. Sinun pitäisi pukeutua. Koska menemme sinne.
Vesi loppui. Olen saippuan peitossa.
Vitut. Katsotaan mihin minä pystyn.
- Minkä takia? - Halin takia.
Hän teki meillä velkakirjan tätä varten ja nyt hän puoltaa sitä. Tässä.
- Tiedät, että hän on konna, Paul. - Ja me joudumme oikeuteen.
- Mikä tuo on? - Se on... Hitler.
- Se on loppu. - Mikä niin?
- He laittoivat lapun luukulle. - Hän vain seisoi ja valehteli meille.
Hänellä ei ole vanhan kassakoneen periaatteita.
En haluaisi kertoa tätä mutta sillä kierretään eroraha.
- Me kaikki tiedämme mitä varten se on, Charlie. - Mitä aiomme tehdä? - Emme mitään.
Emme voi tehdä mitään, paitsi tehdä hänestä ilmoituksen työliittoon, -
- joka on sama asia kuin ei tekisi mitään. - Olen eri mieltä.
Meidän täytyy iskeä takaisin ja naulata tämä paskiainen ulko-oveensa.
- Ja kuinka ihmeessä teemme sen? - Painamalla sanomalehden.
Meillä on paljon tietoa Lottermanista. Jokainen onnellinen liero hänen kassalippaallaan.
Se saattaa olla viimeinen numero, -
- mutta meidän täytyy näyttää raivomme. - Mistä oikein puhut? Se maksaa 2200 dollaria kerralta.
- Me tuomme lakonrikkojat. - He pitävät mielenosoitusta rahasta.
Olet mennyt kuvastimen läpi. Meillä ei ole edes varaa näihin juomiin.
Siitä on turha ruveta tappelemaan. Tämähän on ollut tiedossa jo pitkän aikaan.
Sinun täytyy tietää kun se on ohi. Tämä pieni surkea Karibian tilkku ei ole muuta -
- kuin kalojen päiden paketointia. - Lisäksi se on työsulussa.
Vittuun työsulut. Sanon vain, että kävellään sisään.
Onko kukaan puolellani?
- Bob? - Tiedät, että olen puolellasi.
Emme maksaneet laskua.
Missä Chenault on?
Hän lähti New Yorkiin. Hän jätti minulle 100 dollaria.
En usko sitä. Eihän hänellä ollut yhtään rahaa.
Hän haluaa sinun menevän sinne. Yölento 50 taalaa.
Ei. En lähde minnekään.
Tavalla tai toisella, aion julkaista lehden.
- Kerron totuuden siitä paskiaisesta, sitten voimme lähteä. - Mieti vähän, Paul.
Meillä ei ole työtä, rahaa, naista, ja meistä on etsintäkuulutus.
Ei ole mitään kilpailua. Donovan on oikeassa, se ei ole taistelun arvoista.
En olekaan Donovan! Enkä ole kuin muut.
Sanon sinulle nyt, seuraavan kerran kun joku lipevä idiootti vittuilee minulle, -
lähden hänen peräänsä.
Pohjalta Yhdysvaltain presidenttiin asti.
Haluan voittaa edes yhden kerran. Yhden kappaleen.
Et pääse pitkälle 100 dollarilla.
Joku lakonrikkojista voi tehdä sen ilmaiseksi.
- Tarvitsemme 20 miestä sekä pakettiauton. - Ei, vaan ainoastaan 2000 dollaria.
Rommi on loppunut.
Ihan kuin Jumala olisi ilkeyttään päättänyt pyyhkäistä meidät maan päältä.
Jei. Kukko kiekui kolmesti.
Entäpä El Monstruo?
Lyödään satasella vetoa El Monstruon voitosta.
- Mistä tiedät hänen asuvan täällä? - Näin hänen tulevan tuolta ulos.
On parasta, että teen tämän yksin.
Jos hän saa sen, meidän pitäisi viedä se Papa Nebolle.
- Kuka se on? - Noitatohtorini.
Hän on hermafrodiitti.
Pysäytä tähän.
Päivisin hän ajaa roska-autoa.
Öisin hänestä tulee Papa Nebo. Kuolleiden hermafrodiitti oraakkeli.
Heti kun Papa Samedi on antanut luvan, -
tuo hautausmaan vartija, hän menee sinne ja kaivaa ruumiin ylös.
Tietyt sisäelimet, ei vielä maatuneelta hemmolta -
ovat korvaamattomia ouangasin tekemiseen.
- Tämä on hevonpaskaa, eikö vain? - Hän paransi mulkkuni.
Hän haluaa tietää, mitä haluat.
Haluamme hänen kelpuuttavan tämän kukon.
Haluamme, että se siunataan sekä jokaisen, joka taistelee sen kanssa, -
kuolevan.
Laittakaa kukko eteen.
Hän sanoo, ettei yksikään kukko tässä maailmassa -
pysty haastamaan sitä ja selviytymään hengissä.
- Hienoa. - Kuinka hyvä hän on kirouksissa?
- Aika hyvä. - Tehdään kirous Sandersonille. Sellainen, joka tiputtaa hänen kullinsa.
Ja sille pankin vittupäälle, Greenille. Herra Greenille.
- Jessus! - Kirous tekeillä.
No niin, anna mennä.
- Yksi hoidettu, kaksi jäljellä. - Hyvä. Soitan Moburgille.
Vastaa nyt.
Hän ei ollut siellä.
- Pakkohan hänen on olla. - Eipä ollut.
- Missä oikein olit? - Sori. En kuullut puhelimen soivan. Miten siellä menee?
Voitokkaasti. Me voitamme. Onko kaikki siellä?
- Joo, kaikki on jo täällä. - Entä pakettiautot?
- Onko pakettiautotkin, Moburg? - On, on. Pakut on myös.
Kuuletko tuon? Olemme tulossa.
Mitä helvettiä tämä on? Hän sanoi miesten olevan täällä.
"Kaikki syytökset entisiä omistajia kohtaan..."
"Tämän omistaa, First Maritime pankki, Miami."
Sandersonin kaveri, herra Green.
Olen pahoillani, Paul. En tiennyt miten sanoa sen.
He veivät kaikki koneet pois.
Tai ei kaikkea, mutta ne joilla oli merkitystä.
Päästän teidät sisään.
Halusin vain päästä etusivulle.
Ehkä näin on parasta. Tuskin olisimme edes onnistuneet.
Paljonko... Kuinka paljon voititte?
- Vähän vajaa 6000. - Ai jaa. No...
- Ainakin voitte nyt maksaa velat. - Hittoon velat.
Häivytään täältä. Se on ohi nyt.
- Pan Amilla on yölennot. - En ota riskiä menemällä lentokoneella.
Ei.
Tämä saari on velkaa meille veneen. Ja otan varmasti sen Sandersonilta.
Haistatteko sitä?
Se on paskiaisten haju.
Se on myös totuuden haju.
Minä haistan musteen.
Minun täytyy palauttaa kukko.
Etsi itsellesi pasaatituuli.
TÄMÄ ON YHDEN TARINAN LOPPU JA TOISEN ALKU
KEMP PALASI NEW YORKIIN, JOSSA AVIOITUI CHENAULTIN KANSSA JA HÄNESTÄ TULI YKSI -
AMERIKAN ARVOSTETUIMMISTA JOURNALISTEISTA.
ÄÄNI JONKA HÄN LÖYSI, OLI HÄNEN OMANSA JA JOS OLIT YKSI TARINAN "PASKIAISISTA", -
SAIT VASTAASI PELKOA HERÄTTÄVÄN VIHOLLISEN.
OMISTETTU HUNTER S. THOMPSONILLE 1937-2005
Rommia ja kauniita naisia osoitteessa: SubFinland.org